Медикаментозна залежність — це форма залежності, за якої в залежної людини розвивається нав’язлива потреба в прийманні медикаментів, що відпускається за рецептом або без нього. Часто йдеться про анальгетики, снодійні, заспокійливі та стимулювальні препарати. Залежні люди не можуть контролювати приймання медикаментів попри негативні наслідки такого приймання для їхнього життя.
Вони приймають медикаменти попри фізичні, особисті або професійні проблеми. Часто залежні збільшують дозування для досягнення необхідного ефекту, що свідчить про розвиток стійкості до дії медикаментів. Ця проблематика вкрай складна і потребує професійної допомоги для подолання медикаментозної залежності.
Всесвітня організація охорони здоров’я визначає медикаментозну залежність як фізичний розлад на основі шістьох критеріїв.
Для встановлення діагнозу необов’язково, щоб вони проявлялися всі одночасно. У залежної людини можуть виникати три із зазначених критеріїв за останній рік:
- сильна потреба або нав’язливе бажання прийняти медикамент;
- фізичні абстинентні явища під час утримання або затримки в прийнятті звичної дози;
- втрата контролю за часом, дозуванням та частотою приймання медикаментів;
- втрата дії медикаментів (розвиток стійкості), що супроводжується збільшенням дозування;
- продовження приймання медикаментів попри тяжкі наслідки;
- зосередженість на медикаментах та їх прийманні, в той час як інші сфери життя відходять на другий план (втрата інтересів).